23.976 Ro RETAiL sync © 03.10.2019
Cam acum două mii de ani, pe timpul Cleopatrei, regina Egiptului,
egiptenii vorbeau astfel:
Scuze.
Acest limbaj era destul de greu de înțeles,
așa că filmul pe care-l veți vedea a fost dublat în franceză.
Totuși, pentru că tehnicile de dublare nu erau puse la punct la vremea aceea,
veți observa că mișcarea buzelor
nu e mereu sincronizată exact cu ceea ce se aude.
Și acum, după acest prolog interesant și instructiv,
avem privilegiul de a vă prezenta o frumoasă povestire istorică.
ASTERIX ȘI CLEOPATRA
...cât privește ideea că noi, egiptenii,
care ne tragem din marii zei, care au construit cu mândrie...
E o rușine, e absurd, ridicol și total prostesc !
Și nu mai e nimic de adăugat decât că grajdul tău e groaznic. O, Cezar !
Dar trebuie să recunoști faptele, regină: Egiptul e decadent.
Poporul meu a construit piramidele, Turnul Sufletelor și templele,
Obeliscul !
Cu mult timp în urmă, dragă Cleopatra.
De ajuns !
Eu, Cleopatra, voi dovedi că poporul meu nu e decadent !
În exact 3 luni,
voi construi un palat magnific pentru tine, aici, în Alexandria.
Foarte bine, atunci. Dacă vei câștiga pariul,
voi recunoaște că poporul egiptean încă este puternic.
E o fată drăguță, dar își bagă nasul unde nu-i fierbe oala,
deși nasul e drăguț.
- Edifis ! - Da, regina mea.
Te-am chemat fiindcă ești cel mai bun arhitect în Alexandria.
Nu că ăsta ar fi mare lucru. Clădirile tale se prăbușesc.
Sunt bătaia de joc a celor care nu locuiesc în ele.
Păi, vezi, mie-mi place să construiesc piramide.
Tăcere ! Ai 3 luni să faci ceva bun.
Vei construi un palat magnific aici, în Alexandria, pentru Iulius Cezar.
- Ce ?! Trei luni ? - Dacă reușești, te voi acoperi cu aur.
Dacă nu... te voi arunca la crocodili. Pleacă !
Trei luni. Am nevoie de un magician ca să reușesc.
Un magician.
Am găsit ! Știu exact persoana potrivită !
- Îl voi antrena să ducă menhire. - Între timp, ce zici de-un mistreț ?
- Unde-l găsesc pe druidul Getafix ? - În copacul acela, adună vâsc.
Getafix !
Ce surpriză plăcută !
Acesta e prietenul meu Edifis, un arhitect din Alexandria.
Deci, mi s-a spus să construiesc un palat pentru Cezar, în 3 luni.
Dacă nu o fac, Cleopatra mă va arunca la crocodili.
Crocodilii sunt buni de mâncat, Asterix ?
Taci !
Și dacă nu mă ajuți, nu-l voi termina niciodată.
Nu trebuie să plângi, Edifis. Vin în Egipt, cu tine.
Și noi, pe Toutatis ! Și noi, pe Toutatis !
Pe Osiris ! Vorbiți serios ?
Plecăm pe mare, Dogmatix.
- Doar nu-l iei și pe el ! - De ce nu, domnule Asterix ?
Pentru că e prea mic pentru o călătorie atât de lungă, domnule Obelix.
Așa că du-te și fă-ți bagajele.
Sigur, eu sunt bagaj suplimentar, nimeni nu m-ascultă niciodată.
Prieteni, mult noroc și sper să nu vă cadă cerul în cap !
Acum vă voi cânta un cântecel de rămas-bun.
Nu !
Filistinilor !
Eu lătram. Ham, ham. Nu mai am voie nici să latru ?
Bine, prostule. Dă-i drumul lui Dogmatix din sac.
Ridicați ancora acum. Să pornim.
Întindeți vela mare !
În Egipt, ne vom confrunta cu multe dificultăți.
Și există mereu pericolul să ne întâlnim cu pirații.
O s-avem grijă de pirați, nu, Obelix ?
Sigur.
Navă la babord !
Pirații ! Pirații !
Așteptați-ne ! Venim !
Gata, dragilor, fiți calmi. Îi prindem, le tăiem gâturile,
îi spintecăm, îi măcelărim și îi scufundăm pe toți.
La fel ca de obicei, așteptați semnalul și apoi, abordați-i.
- Haideți, abordați-i ! - Ai spus să ne abordeze ?
Vin imediat.
Sper că nu te-am făcut să aștepți.
Nu e corect.
Ai spus să ne abordeze ?
Obelix, haide !
Haide, să mergem.
Bine, Asterix. Dar a mai rămas un pirat acolo sus !
Nu ! Nu !
Ai spus să ne abordeze ?
La fel ca de fiecare dată, băieți !
Și, într-o noapte frumoasă, după o călătorie lungă și calmă,
fără alte incidente, vasul se apropie de sfârșitul liniștitei călătorii.
- Ce e lumina aceea la orizont ? - E Turnul Faraonului.
Călăuzește vasele spre port. Mâine vom fi în Alexandria.
Un turn să călăuzească vasele ? Egiptenii ăștia sunt nebuni.
Baia reginei Cleopatra !
¶ Numai în lapte se scaldă ¶ A noastră măreață doamnă
¶ Pielea sa e minunată, ¶ Moale și catifelată.
Aduceți săpunul reginei Cleopatra !
¶ Cleopatra preafrumoasă ¶ Cu săpunul se răsfață,
¶ Zi de zi se îmbăiază ¶ Frumusețea și-o păstrează !
Aduceți leul reginei Cleopatra !
¶ Leul stăpânei a sosit ¶ Al junglei rege ne-mblânzit,
¶ Toți îl știu pe leu de frică ¶ Dar n-are minte nici cât o... furnică.
Edifis imploră să-i acordați o audiență.
Poftește-l înăuntru.
Regină, aceștia sunt prietenii mei din Galia, un magician puternic
și doi războinici curajoși, care au venit să mă ajute în sarcina mea.
Dați-i bătaie, că nu prea aveți mult timp.
Dacă reușiți, va fi aur pentru toți, dacă nu, veți fi aruncați la crocodili.
Și, apropo, rivalul tău Artifis nu e încântat că te-am ales pe tine,
și nu pe el să construiască palatul. Și e gelos.
Dacă vrei părerea mea... ar vrea să te vadă într-un...
- Crocodil ? - Exact ! Acum plecați !
- E temperamentală, dar ce nas drăguț. - Da, foarte drăguț.
Acum vă duc la mine acasă.
Asta e opera mea.
Și pe asta tot eu am proiectat-o.
Și aia e tot una de-a mea.
Aia... era tot a mea.
Și asta e casa mea.
Eram sigur.
Ușa asta blestemată s-a înțepenit iar. E de la umezeală.
- Să-ți dau o mână de ajutor. - Nu, Obelix !
Nu-l certa, lemnul e încă prea uscat.
Bun venit în casa mea.
Pe aici, vă rog !
Vino, Obelix.
Iar aici lucrez eu.
Stăpâne, arhitectul Artifis dorește să te vadă.
Rivalul meu ? Poftește-l înăuntru.
Voi trece direct la subiect.
Să construim palatul lui Cezar împreună.
Dacă reușim, împărțim aurul.
Dacă nu, tu singur vei putea fi hrană pentru crocodili.
La urma urmei, nu va fi nevoie de doi, când unul ar fi suficient.
Refuz. Ești un intrigant crud, cu două fețe, asta ești ! Ieși din casa mea !
O să-ți pară rău pentru asta.
Las' că o să te văd eu mai târziu... într-un aligator !
Să vă duc la șantier.
Da, Edifis. Va fi interesant să vedem cum lucrezi.
Dogmatix !
- Sunt sclavi ? - O, nu, sunt muncitori liberi.
Egiptenii ăștia sunt nebuni.
E ora mesei. Veniți să vedeți planurile palatului.
- Ăia doi de ce nu se opresc ? - Fac ore suplimentare.
- Iată planurile. Eu le-am făcut. - Îți recunosc stilul.
Oameni buni, nu-l lăsați pe nemernicul de Edifis să vă exploateze.
Sunteți bătuți prea mult și sunteți plătiți prea puțin ! Nu mai lucrați !
Acționați împotriva exploatării ! Lăsați-l baltă ! Faceți grevă !
Plecați acasă !
Stăpâne, lucrătorii mi-au spus că refuză să mai muncească.
- Cineva îi ațâță împotriva mea. - Dar cine ?
- Da, cine ? - Artifis, rivalul tău, desigur.
Grijile astea mă îmbolnăvesc.
Crocodilii sacri vor face indigestie din cauza mea.
Ești dornic să le oferi un ospăț ?
Normal, sunt crocodili sacri, până la urmă.
Arhitecții ăștia sunt nebuni.
Să vedem ce se petrece.
Refuzăm să lucrăm în condițiile astea. Munca e prea grea.
Așa-i !
Nu mai vor să muncească.
A, munca e prea grea ? Asterix, aprinde-mi focul sub cazanul acela.
Nu ! Nu e pentru tine. Tu ai căzut în licoare când erai mic.
Fă-le o mică demonstrație, Asterix.
- Merge ca prin minune ! - Desigur. Adu oamenii încoace.
Un strop din licoarea asta va fi de ajuns.
Nu !
Cum a reușit să mă recunoască ?
- Trebuie să fac ceva repede. Cruchat ! - Da, stăpâne Artifis.
Știu că Edifis așteaptă să primească piatră, venită pe Nil, din sud.
Piatra aceea nu trebuie să mai ajungă aici.
Iată aur, Cruchat ! Să aranjezi treaba.
Te ascult și mă supun, stăpâne Artifis.
Puternicul meu stăpân îți trimite aurul ăsta
ca să te asiguri că piatra aceea nu ajunge la destinație.
S-a făcut, pe Osiris. Aruncați pietrele peste bord !
- Nu mai sunt pietre. - Asta e mâna lui Artifis.
Nu mai e piatră, nu e palat. Nu palat... crocodilii !
Calmează-te ! Îți vom aduce noi piatra.
Nu-ți face griji. O vom aduce cât de repede putem.
Da, dar nu mai avem mult timp ca să terminăm palatul.
Nu trebuie să se întoarcă vii din călătorie. Mă bazez pe tine, Cruchat.
Nu se vor întoarce vii, stăpâne.
E încet, prea încet.
Du toate vasele în spate și leagă-le pe toate cu frânghii.
În sfârșit, un pic de exercițiu.
Pe Toutatis, băiatul nu încetează să mă surprindă.
Nu prea găsești bere sau mistreți pe aici.
Trebuie să mănânci ce ai în față.
Bere pentru Asterix !
¶ Când mănânci destul, sătul ¶ Când mănânci destul, sătul
¶ Berea merge strașnic ¶ Și te simți și darnic
¶ Când mănânci destul, sătul.
¶ Dacă nu mănânci, te duci ¶ Dacă nu mănânci, te duci
¶ Dacă nu mănânci, ¶ Nu munci pe brânci !
¶ Dacă nu mănânci, te duci...
Bere și mistreți pentru Obelix !
¶ Ce spune orice proverb: ¶ "Nu mănânci ca să trăiești,"
¶ "Ci trăiești ca să mănânci", ¶ Cântecul să poți să-l cânți !
¶ Când mănânci destul, sătul ¶ Doctoru-l întorci din drum.
¶ Nu mai ești bolnav, ¶ Nu poate fi grav,
¶ Ești sătul când e destul.
¶ Poți fi mare sau mai mic ¶ Când mănânci, te crezi voinic.
¶ Bine e când nu la sfârșit tot tu ¶ Trebuie să și plătești.
Oase pentru Dogmatix !
¶ Obelix, ești un erou ¶ M-ai impresionat din nou
¶ Vreau să-ți mulțumesc ¶ știi cât te prețuiesc.
¶ Cum pot să te răsplătesc ?
¶ Cleo, ai un nas frumos, ¶ Dar vreau ceva mai gustos
¶ Vreau mistreți, cârnați ¶ Curcani împănați
¶ Și să mănânc să mă lăsați.
Să mănânc să mă lăsați !
¶ Iar dacă nu pui cașcaval ¶ Parcă nu-ți vine-a mânca,
¶ Nu ți se pare destul, ¶ Nici n-o să fii prea sătul.
¶ - Dacă nu mănânci... ¶ - ...te duci.
¶ - Dacă nu mănânci... ¶ - ...nu munci pe brânci !
¶ Dacă nu mănânci, te duci...
¶ Dacă vezi cămile-n vis ¶ Dacă vezi cămile-n vis
¶ Te-ai culcat flămând ¶ Sau ai adormit mâncând
¶ Și vezi cămilele trecând.
Uite ce e, am o singură cocoașă, sunt dromader, nu cămilă. Ia mai gândiți-vă !
¶ Când mănânci destul, sătul ¶ Când mănânci destul, sătul !
¶ Să te poți simți ¶ În fiecare zi !
¶ Când mănânci destul, sătul !
¶ Nu uita micul dejun ¶ Și la prânz câte-un clapon,
¶ Chiar și un mistreț ¶ E la mare preț.
¶ Că dacă nu mănânci, te duci !
Mâine mergem să vedem Sfinxul și piramidele. Merită vizitate.
Ce spuneți de asta ?
Dogmatix, vino aici !
Vino aici, Dogmatix !
Dogmatix !
Lasă-l în pace, Dogmatix !
Trebuie să se vadă nemaipomenit de acolo, de sus.
Dogmatix, tu așteaptă aici.
- Obelix ! - Vai, vai, vai !
Mai bine plecăm de aici. Haideți !
Din vârful acestor piramide, douăzeci de secole vă privesc.
Trebuie să se vadă nemaipomenit de sus.
Obelix, tu stai aici.
Piramidele... Dați-mi un menhir zilnic.
Nu poți uita de Stonehenge ?
Mă întreb dacă ne lasă să le vizităm.
Sigur, sigur sigur, sigur.
Sunt ghid și vă pot duce, nobili străini,
să vizitați interiorul piramidelor.
În cazul ăsta, acceptăm cu plăcere.
Urmați ghidul !
Ăsta nu e un loc pentru un cățel drăguț, Dogmatix. Așteaptă-mă aici.
Și dacă ești cuminte, capeți un os bun.
Absolut fascinante, piramidele astea.
Nu mă pierdeți din ochi, nobili străini.
Fără mine n-ați mai ieși din acest labirint, în viață.
Veniți aici.
Camera asta e plină de hieroglife magnifice.
Nu veți mai ieși de aici, nobili străini. Camera asta vă va fi mormânt.
Foarte interesante sculpturile astea.
Da, dar grija noastră e să ieșim de aici.
Nu s-ar fi întâmplat așa ceva în interiorul unui menhir.
Dacă mă gândesc bine, Obelix,
pentru prima dată îți voi da un strop din licoarea magică.
Serios ?
O să capăt niște licoare magică ! O să capăt niște licoare magică !
Bun, bun, bun !
Mă bucur c-am venit în piramida asta.
Obelix, după tine.
Îmi mai dai un strop ?
Ei bine, veniți ?
Foarte interesante, labirinturile astea.
Ce ziceți de ușa aia ?
- Îmi mai dai un strop ? - Nu, Obelix, nu !
Nu-i corect ! Nici nu i-am simțit gustul, și acum nu-mi mai dă.
Nu e corect !
Mă tem că ghidul avea dreptate. S-ar putea să nu scăpăm vii de aici.
Mie-mi pare rău de bietul Edifis.
Fără noi, nu va termina palatul la timp.
Mie-mi pare rău de Dogmatix, de-asta-mi pare rău.
Dogmatix !
Dogmatix ne-a urmărit aici după miros, așa că poate găsi și ieșirea.
Vei primi două oase mari.
Vei primi multe, multe oase.
Uneori, cred că înțelege tot ce-i spun.
Urmați ghidul.
E magie ! Sunteți cu toții vrăjitori.
E magie, toți sunt magicieni. Au reușit să iasă din Marea Piramidă.
Cei trei gali sunt chiar fantastici, totuși n-au ajuns la Alexandria.
Trebuie să urce pe Nil. Trebuie să-i oprim cumva.
Cunosc exact oamenii care îți trebuie.
E o bandă de pirați care și-a pierdut vasul pe mare
când s-au luat de cine nu trebuia.
- Adu-i la mine. - Sunt aici, stăpâne !
Vă voi da un vas și veți coborî pe Nil, unde veți întâlni o flotă cărând piatră.
Dacă acele vase nu mai ajung la Alexandria, veți primi aur, mult aur !
Abordați navele, le tăiați gâturile, îi spintecați, îi omorâți...
și apoi îi scufundați.
Aceeași treabă ca de obicei, băiete.
Voiajele astea sunt plictisitoare. Sunt plictisit, Asterix !
Am impresia că vom avea ceva distracție curând, Obelix.
E o flotă ce cară piatră, chiar înainte.
Bine, nu vă pierdeți cu firea, băieți.
E plină de gali ! E plină de gali !
Plină de gali ?! Viteză maximă înapoi. S-o ștergem de aici ! Înapoi !
Obelix, uite ceva să-ți pierzi timpul. Sunt pirați în față.
Pirați adevărați ? Ce bine, ce bine !
Așteptați-mă !
- Mai repede, băieți, mai repede ! - Prea târziu.
Cred că acum ne putem continua călătoria, Obelix.
A mușcat ! Eu nu mănânc peștele ăsta !
Ei bine, iar ne-am luat de cine nu trebuie.
Știi, încep să mă indispună galii ăștia.
Foarte bine. Dacă așa e, am o idee, o idee măreață.
Ai o idee, stăpâne ?
Exact. Floare la ureche. Urmează-mă.
Prăjituri otrăvite.
- Clătite otrăvite. - Da !
- Pricomigdale ucigașe ! - Nu e rău.
- Tartă cu venin de viperă și frișcă. - Ura !
- Plăcintă cu cianură. - Minunat !
- Tort de înghețată cu arsenic. - Da !
¶ Se ia o oală cu capac ¶ Și se pune la foc mic
¶ Un pahar cu mătrăgună ¶ Trebuie să fie bună.
Pun două, ca să fie !
¶ Punem opium marinat ¶ Lipitori cu gust ciudat
¶ Presărăm un vârf de sare...
- Piper nu pui la mâncare ? - Nu !
¶ Se dizolvă arsenic ¶ Nu uita să lași un pic
¶ Două linguri de ulei ¶ Cu veninul viperei...
Pun trei, să fie !
¶ Ou de broască mai râios, ¶ Sânge de coiot blănos.
¶ - Se adaugă-n ceaun... - Dar cu zahăr nu-i mai bun ?
- Nu ! - Nu ? Mă rog...
¶ Pune totul într-un bol ¶ Și mai mestecă ușor
¶ Cu veninul de reptilă ¶ Trei felii de portocală.
Cred că aici ajunge una.
¶ Iar în loc de pătrunjel, ¶ niște unghii de vițel,
¶ nu poate fi prea nasol,
- Și adaugi vitriol ? - Nu... Ba da !
Știam eu că e o idee bună.
¶ Iată tortul otrăvit, ¶ Doar îl vor gusta un pic,
¶ Cine se va-ncumeta, ¶ Crocodilii-l vor mânca !
- Și... - ...pe...
...gali !
- Un cadou pentru tine, regină. - Adu-l.
Cei trei gali au trimis acest tort drept cadou reginei reginelor.
Ce frumos din partea lor. Le poți mulțumi din partea Cleopatrei.
Degustătorul ! Trimiteți după degustător.
Vin ! Vin ! Vin !
- Gustă, degustătorule. - Cu plăcere, regina mea.
Vai de mine ! Vai de mine !
În fine, prieteni ! V-ați întors !
Și ți-am adus destulă piatră să termini palatul.
Galilor, vă arestez în numele reginei !
Să le trag una ?
Nu, Obelix, stai calm. Să vedem ce se va mai întâmpla.
Vai de mine, vai de mine...
Galilor, ați încercat să mă otrăviți cu tortul acela, nu-i așa ?
Tort ? Ce tort, regină ?
Aruncați-i în temniță până le hotărăsc soarta !
Nu e timp de pierdut. Să bem antidotul ăsta și să ieșim.
Această licoare va neutraliza efectele otrăvii.
Tocmai li se dau aperitivele crocodililor regali.
La o parte, ieșim !
Putem intra ?
Gărzi, gărzi, prindeți-i pe cei trei !
Gali hotărâți să mă distrugeți, veți vedea cum moare o regină.
Acum e ora fatală, priviți cum moare o regină. Osiris, sosesc !
Măi, ce actriță bună e !
Nu, nu, liniștește-te. Vrem doar să știm de ce suntem acuzați.
De asta sunteți acuzați !
Pare o prăjitură foarte bună.
Obelix, îmi găsești un cuțit de prăjituri ?
Îmi dai voie ?
Acum taie trei bucăți din tort.
- Trei bucăți am spus ! - Exact, trei !
Porc lacom !
Aș zice că e un tort excelent, regina mea.
- Care e problema ? - Întreabă-l pe degustătorul meu.
Vai de mine, vai de mine...
Să vedem...
Are doar o mică indigestie, asta e tot.
Vai de mine, vai de mine...
E mult mai bine ! Mi-e foame !
V-am tratat nedrept, galilor. Vă eliberez. Puteți pleca !
- Cineva a vrut să ne facă rău. - Da, dar cine ?
- Artifis. - Adică rivalul lui Edifis ?
- Cine altcineva ? - Ce-ar fi să-i facem o vizită ?
Asta voiam să propun.
- Unde locuiește Artifis, vă rog ? - Artifis ? Pe acolo !
Pentru victoria noastră, Cruchat. A venit vremea să bem pentru succes.
Fiindcă voiai să lucrezi la palat, îți vom da ocazia.
Construcția palatului merge bine, Edifis. Îl vei termina la timp.
Cleopatra va fi foarte încântată.
Foarte încântată.
Palatul e aproape construit, Cezar.
Și, știi, cred că voi câștiga pariul, Iulius.
Sunt încântat să aud asta, regina mea, pur și simplu încântat.
Mă voi face de râs față de Cleopatra.
Mi s-a spus că arhitectul ei, Edifis, e doar un zevzec.
Ceva ciudat se petrece acolo. Să vină spionul meu !
Iată-mă, stăpâne. Iată-mă.
Vino mai aproape.
Du-te să vezi ce se petrece pe șantierul lui Edifis.
Vreau să știu de ce merge munca atât de repede.
Ce misiune, nu ?
Trei gali: un druid bătrân, un pitic șmecher și un grăsan ?!
Asterix, Obelix și Getafix. Ăștia trei pot face orice fel de miracol.
Trebuie să acționez acum ! Chemați-i pe mercenarii mei egipteni ! Repede !
Ave, Cezar ! Cei ce te vor servi la preț redus te salută !
Veți intra pe șantierul lui Edifis, fără să fiți văzuți.
Răsturnați cazanul cu licoare și puneți mâna pe druidul gal.
Un sac de aur, dacă reușiți. Mișcați-vă, pe Jupiter !
Ne mișcăm, Cezar, pe Osiris !
Eu am grijă de cazan, voi ocupați-vă de druid.
- S-a făcut, frate ! - Bine, frate !
Dacă licoarea asta e cum se zice, nu împart sacul de aur ceilalți doi.
De ce-aș face-o ? Nu prea am sentimente pentru familie.
Hei ! Ia priviți !
Cine sunteți voi și unde e druidul Getafix ?
Iulius Cezar ne-a trimis să-l capturăm pe vestitul vostru druid.
Dar fratele nostru mai mare ne-a înșelat ca să ia recompensa singur.
Fără licoarea magică și fără Getafix suntem pierduți.
Crocodilii sacri vor...
Nu încă. Obelix ! Să mergem să ne luăm druidul înapoi.
În regulă, Asterix.
Dogmatix, te las aici să păzești șantierul. Ai grijă.
Unul dintre mercenari s-a întors, Cezar !
Să intre.
Misiune îndeplinită, Cezare !
M-ai servit bine, mercenarule. Uite răsplata promisă.
Încuiați-l pe druidul ăsta problematic.
Vreau să-l aruncați în temnița palatului.
Sunt cel mai deștept, sunt cel mai bogat, sunt...
Unde e druidul nostru ?
Cezar l-a închis în temnița palatului. Vă rog, nu mă mai bateți !
- Vii, Obelix ? - Da, Asterix.
E fratele mare !
E fratele mare. Eu și juniorul avem o vorbă cu tine.
Da !
Sper că vom reuși să-l găsim pe bietul druid.
Toate temnițele sunt la fel. E la fel de ușor să intri cum e să ieși.
- Stați, nu puteți intra ! - Sigur că putem.
Îmi permiți, Obelix ? Dacă nu te superi...
Asterix ! Obelix !
La o parte, că ieșim.
O, nu ! Nu ieșiți.
Ba da, ieșim.
Voiai să spui că ieșiți.
Ce-ai zis ?! Druidul a scăpat din închisoare ?
Galii ăia vor afla ce-nseamnă să stârnească furia lui Cezar, pe Mercur !
Mâine, când se vor trezi, voi avea o surpriză pentru ei,
și cred că îți va plăcea !
Stăpâne, stăpâne ! Șantierul e pustiu ! Niciun muncitor n-a venit la muncă.
Ce se petrece ? Acum ce s-a mai întâmplat ?
În numele lui Cezar !
Am auzit că niște gali scandalagii se ascund în acest șantier.
Le poruncim să se predea. Dacă nu, vom ataca, pe Jupiter !
Nu vrem să luptăm, dar, pe Toutatis,
dacă trebuie, avem pietre, avem oameni și-l avem pe druid !
Veți regreta ! Pe Mercur !
- Ce vom face, de unii singuri ? - Facem fortificații, pe Belenos !
Ai dreptate, pe Belisama !
Crezi că acum putem pleca acasă, oare ?
La atac !
Înapoi la luptă !
Înrolați-vă, veniți în armată, ne zicea el.
Iar s-au întors !
La atac !
Veți vedea lumea, ne zicea.
La atac !
- E țicnit ! - Ți-ai ieșit din minți !
Nu mai spune !
Dacă așa stă treaba, va trebui să-i bombardăm !
- Uitați, au rachete ghidate ! - Aș fi surprins să rateze.
Trageți !
Palatul meu ! Îmi dărâmă palatul !
Ar trebui să-i spunem Cleopatrei.
E singura care-l poate face pe Cezar să oprească atacul.
- Bună idee. Îi scriu un mesaj. - Și Dogmatix îl va transmite.
- Dogmatix ? Dar e mult prea mic. - Dogmatix nu e prea mic.
Obelix, nu fi încăpățânat. Dogmatix nu poate duce mesajul.
Ba poate ! Domnul Asterix știe totul. Domnul Asterix trebuie să fie șeful !
- Știi ce are de zis domnul Asterix ? - Nu. Ce are de zis domnul Asterix ?
Uite mesajul. Dar cum va ajunge la Cleopatra ? Suntem asediați.
Întreabă-l pe domnul Asterix. El e șeful.
Haide, Obelix, nu fi supărat. Doar te tachinam.
Câinele meu nu e bun de nimic.
Dogmatix va duce mesajul, iar eu îl voi duce pe Dogmatix.
Atenție, unul din gali iese !
A plecat la fel cum a venit.
Era doar în trecere.
Gali care vreți să mă distrugeți, vă voi arăta cum poate muri o regină.
Acum marea dragoste...
Nu, nu ! Uite, câinele meu ți-a adus un mesaj.
O, ce drăguț e ! Să-i aducă cineva un os cățelușului.
Așa ceva nu se face, pe Osiris ! Iulius Cezar nu joacă corect !
Bine, galule, voi avea grijă de asta.
Atenție ! Unul dintre gali intră !
Gata, Obelix. Dogmatix s-a întors. Și-a îndeplinit misiunea perfect !
Vezi ? Cine a avut dreptate ?
Să sperăm că regina Cleopatra va acționa repede.
Rachetele romane demolează întregul palat !
Vezi, Cezar, chiar dacă nu reușim să-i capturăm pe galii ăia trei,
ajungem la același rezultat: întregul palat va fi distrus.
Bine ! Excelent !
Ave, Cezar ! Cineva vrea să-ți vorbească. Acolo !
O, regina mea, ce întâmplare fericită !
Destul ! Am auzit ce se întâmplă și m-am grăbit încoace.
Nici nu mi-am schimbat rochia. Când faci un pariu, trebuie să joci corect.
Aveam tot dreptul să-i chem pe gali.
Îți voi dovedi că egiptenii mei încă pot construi palate frumoase,
și insist ca romanii să lase constructorii în pace.
- Și asta nu e tot. Îți mai spun că... - Da, da, bine, îmi cer scuze.
Da, sper. Acum plec acasă.
- Ce facem acum, o, Cezar ? - Oprim asediul, o, idiotule !
Priviți ! Romanii opresc asediul, pe Belenos !
- Victorie, pe Toutatis ! - Ce bine, ce bine !
Și totul mulțumită lui Dogmatix !
Gata, înapoi la muncă !
Munca se reia, și chiar la o viteză măricică, fiindcă, țineți minte,
când arhitecții nu-și termină treaba la timp, sunt aruncați la crocodili.
Un bun obicei, din păcate uitat azi. În fine, într-o dimineață...
O, regina mea, palatul e gata !
Te-ai ținut de cuvânt, Edifis. Eu, Cleopatra, mi-l voi ține pe al meu.
Pe Osiris, acoperiți-l cu aur !
O, regina mea ! Cea mai frumoasă dintre regine !
Am pierdut pariul și acum îți recunosc victoria.
Ție îți revine onoarea de a tăia această panglică, Cleopatra.
Știu ce mult vă datorez, galilor, și vă sunt, din inimă, recunoscătoare.
Ca mulțumire, vă trimit acasă cu propria mea galeră.
A fost o nimica toată, Cleopatra. La revedere !
Ia spune, vor fi mistreți pe galera asta a ta ?
Obelix !
De ce trebuie să mă atenționeze mereu ?
Or fi galerele astea puternice, dar dacă nu sunt mistreți la bord,
nici nu merită să faci atâta zarvă !
Toată lumea mănâncă, toată lumea bea, toți sunt voioși
și sărbătoresc sfârșitul fericit al acestei povești.
Toată lumea bea ? Toată lumea mănâncă ?
Toată lumea ?
Păi, aproape toată lumea.
Și când vine primăvara,
minunatul vas al Cleopatrei se apropie de coasta Galiei,
unde micul sat își primește eroii cu obișnuitul entuziasm și fast.
Totul i se datorează lui Dogmatix !
Să nu mai pomenim de nas, prietene. Ce nas !
Subtitrarea - Anișoara Anghel EMPIRE VIDEO PRODUCTION
SFÂRȘIT